Александър Пушкин
Приятелко, годините забравих аз…

Превод от руски: Вътьо Раковски, —

chitanka.info

Приятелко, годините забравих аз…[0]

Приятелко, годините забравих аз

и с тях — на младостта стихийното течение.

Не питай за това, което беше в нас,

което беше и тъга, и наслаждение,

което любех, но ми измени.

В мен нека радостта напълно да звъни,

но ти, невинната, родената за щастие,

ти вярвай в него, всеки миг улавяй ти:

душата ти за дружба и любов трепти,

за ласки и за сладострастие.

Душата ти е чиста като утринта

и чужда на униние младенческата съвест.

Защо ли ти е нужна повестта

на страсти и безумна дързост?

Неволно твоя разум тя ще възмути;

ще лееш сълзи ти, в сърцето наранена.

Душевното безгрижие ще отлети

и ти… от моята любов ще бъдеш ужасена

навеки може би… но даже в този час

не се лишавам аз от сетни наслаждения.

От мен не искай ти опасни откровения:

сега обичам и сега щастлив съм аз.

[0] Напечатано е в „Новости литературы“, 1825 г., №3. Написано на 25 август 1821 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.